IceFanSubs
представят
Не мога да се концентрирам. Тялото ми още се чуди какво да прави.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Даже трепери и дори и да искам, не мога да го спра.
Въпреки че слънцето и луната не са на моя страна,
Редакция:
KiMiTo
"Нямам друг избор, освен да се опитам".
Стайлинг:
KiMiTo
Тези думи минаваха през главата ми.
Късметът не е на моя страна, но бягането нищо няма да реши.
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
Дори и да не мога да видя бъдещето, трябва само да съм смел и да победя.
Поздрави за всички наши фенове!
Като поддържам разстоянието до целта си.
Уебсайт:
balito
Всичко от което се нуждая, за да победя е гордостта да спечели.
Дали ще отпразнуваме победата си с вино,
или ще бъдем победени, коленичейки пред врага?
За всичко си има само по два възможни изхода,
и аз искам да контролирам съдбата.
Трябва да се възползвам от тази златна възможност.
Ще го направя с най-добрите си ходове,
и ще ги отведа в света на илюзиите.
Ще открия изхода от тази безкрайно тежка игра,
и ще надскоча границите на честността.
Но какво ли ще трябва да пожертвам, за да го направя?
И с какво не искам да се разделя?
Кои са тези?
Това са хората на Кимбли, изпратени от армията на Централата.
Ще са "бодигардове" на момичето Рокбел.
Какво по дяволите мислиш да правиш в Бригс, Кимбли?
Епизод 37
Първият Хомункулус
Трябваше да ми кажеш, че идваш на север.
Нямах време. Ужасно много бързах.
Вие момчета винаги бързате!
А защо бяхте затворени?
Било е недоразумение. Скоро ще бъдат напълно свободни.
По-късно ще уредя формалностите.
Благодаря ви, Кимбли-сан. Моля ви да наглеждате тези твърдоглавци.
Разбира се.
Ей, не се доверявай много на Кимбли.
Защо? Той е добър човек.
Рокбел-сан.
Родителите ви са били доктори, които са загубили живота си в Ишбал, нали?
Да. - Така си и мислех.
Моят отряд откри техните тела.
Закъсняхме със съвсем малко, и когато пристигнахме там, те вече бяха...
Разбирам...
Те се осланяха на етиката на медицината, и следваха принципите си до самия край.
Възхищавах им се с цялото си сърце.
Искаше ми се да можех да се запозная с тях, когато още бяха сред нас.
Пазиха със себе си снимка с едно очарователно малко момиченце.
Ти сигурно си им давала сили да продължат напред.
За мен е удоволствие да ви опознавам, Уинри Рокбел-сан.
Знаеш ли какво е правил в Ишбал?!
Лейтенантът ми разказа за историята на Ишбал.
Лейтенантът...
Влюбен си в Уинри-чан, нали?
Успокой се!
Просто си мисли за нещо друго, Ед!
Водород, хелий, литий, берилий, въглерод, азот, кислород, сяра... - Е-Ед?
...алуминий, силиций, фосфор, хром, манган, желязо, кобалт, никел...
Защо попаднах на такъв шантав тип? - Каза ли нещо?
Н-Не!
Мамка му! Казах ти да ми кажеш, когато свързваш нервите!
Да, както и да е. Сега кракът ти.
Толкова е лек... Няма ли да е по-малко издръжлив, щом си го направила толкова лек?
Да, по-малко издръжлив е, но ключовите точки са много по-здрави.
Защо не си в килията?
Не знам.
Мисля, че трябва да имаш на предвид това, че съм Държавен алхимик.
Премина ли най-после на северен модел? - Явно и при теб има известни промени.
Това ми подхожда най-много!
Боен лек аутомейл М-1910!
Какво? Връхчетата на ноктите ти са подсилени!
Не ми казвай, че са направени от диамант?!
Да. Това е Нео М-1910, Мад Беар Джи!
Искаш ли да те екипирам с нещо такова, Ед? - Не, благодаря.
Кое е това красиво момиче?
Тя е механикът ми.
За какво беше това, по дяволите?! - Видът й ме подлудява!
Какво по...
За първи път виждам северен аутомейл! Толкова съм щастлива!
Наистина ли?
Тогава искаш ли да разгледаш работното ми място? - Да, много искам!
Ей! - Какво?
Ами...
Не се увличай толкова по това място и не се разхождай сама.
Малко е опасно тук.
Добре, няма. Благодаря, че ме предупреди. А на теб, че ме покани да разгледам тук!
Този тук е много рядък.
Невероятно! Това не е ли модел Крокодил?!
Толкова е енергична, точно като родителите си.
Да, точно.
Това тук се слага отделно от другите. Направено е за евентуално разширение.
Сега след като ти сложиха добър аутомейл...
...е време за работа...
...Метален алхимико.
Та...
...защо не можете да ме пуснете?
Така нареди Кимбли-сама.
Беше ни наредено засега да пуснем само Металния алхимик.
Хората на Кимбли...
Мислят, че ще ни бъде трудно, ако не работим заедно.
Също така се довели Уинри тук, за да ни покажат, че тя е в техните ръце.
Мисля, че това показва колко внимателно подхождат към нещата.
Не трябва да прибързвам. Тряба да изчакам правилния момент.
Претърсващият отряд взе храна само за 3 дни. А вече е минала седмица, откакто ги няма.
Може да се умрели от глад. - И аз се тревожа за това.
Цяла седмица да си в пълна тъмница...
Нека проявим доверие в разсъдъка им.
Генерале, не се знае какво може да се е случило там долу.
Ако не се върнем до 24 часа, ви моля да запечатате този вход.
Разбрано.
След като всички сте тук, искам да ви кажа нещо.
Убийството на генерал-лейтенант Рейвън беше мое собствено решение.
Вие не сте видели и чули нищо.
Ако нещо неочаквано стане, обвинете мен.
Да, мадам!
Да вървим.
Ясно. Изглежда, че на север става доста оживено.
Да. От сега нататък, ние ще поемем инициативата.
В Бригс е пълно с хора, които умеят да защитават.
Само този, който се отличава и в нападение, и в защита, може да грабне победата
с първия си ход. Ето затова мадам Оливиер смята за най-добре да работи
с Източната армия, която е много добра в нападенията.
За нас е чест да бъдем избрани от нея. - Мисля, че не разбра правилно.
Тя каза, че просто иска силата на Източната армия, и те съветва да отидеш на екскурзия.
А, така ли било...
Ами ако предам тази информация на фюрера за моя лична изгода?
"Невъзможно. Мустанг не би направил това", каза тя.
Това ще ти струва 35 000 ценза.
Каква чест само.
Госпожо, коя всъщност сте вие?
Обикновена цветарка, която от много време работи за Армстронг.
Хюз, изглежда, че хората, които наистина те разбираха и подкрепяха
са тези, които се биеха рамо до рамо с теб във войните.
Сега...
Какво да правя с тези цветя... - Какво по дяволите? - Какъв шантав човек.
О, боже! Той гледа насам!
Това е ужасно...
Същото като с ръката на Смит. Дори и металът е бил разрязан.
Бъдете внимателни. Врагът още може да е някъде тук.
Там има някой!
Не се тревожете. Това съм аз.
Л-Лейтенант Хеншил?
Слава Богу, че сте живи. Само вие двамата ли сте?
Ами другите? - Всички други са на... п-парчета!
Трябва бързо да излезем оттук! Онова нещо пак ще дойде!
"Онова нещо"?
И-Изгасете светлините! Сянката... Сянката отново ще дойде!
Успокой се!
Ей, съвземи се!
Сянката!
Можеш ли да се изправиш? - Да вървим. Опитай се да се поуспокоиш.
Извинете, че ви безпокоя по това време. Дойдох да дам важни документи на фюрера.
Божичко. Съжалявам, но в момента той не си е вкъщи.
Кажете му, че до утре трябва да ги прегледа.
До утре, нали? Добре, ще му предам.
Много ви благода-
Още ли си буден, Селим?
Да. Чух, че някой влезе и си помислих, че може татко да се е върнал.
Това е лейтенант Хоукай.
Добър вечер, Хоукай-сан.
Подобно. - Винаги ли работите до толкова късно?
Да. Дойдох да предам едни документи на баща ти.
Извинявай, че те събудих.
Е, Селим-сама. Трябва да си лягаш вече, или утре няма да можеш да станеш.
Добре.
Доста умно момче.
Да, много се гордеем с него.
Ако беше мое истинско дете, можеше да кажеш, че го глезя.
Но той е сираче, и аз съм много горда с него.
Той е далечен роднина на мъжа ми, и може би неговата кръв го прави толкова възхитителен.
Той не е свързан с вас? - Не.
Според полковника, Кинг Брадли е израснал като тестови субект,
тъй като нямал кръвни роднини.
Не би трябвало да има далечни роднини. И това, което почувствах преди малко...
Кое е това момче? - Забеляза ли?
Тази моя майка... Много е приказлива.
Преди малко усетих нещо кръвожадно.
Усещала съм го и преди... И сега се сещам от къде.
Същото нещо усетих, и когато хомункулус на име Глътони се появи пред мен.
Селим Брадли...
Кой всъщност си ти?
Доста си смела, за да ме питаш това в тази ситуация, лейтенант Хоукай.
Умно постъпваш и като не вадиш пистолета си, с който си толкова добра.
Не можеш да ме победиш.
И ти ли си хомункулус, като Глътони?
Не, усещам сила, която не може да се сравни с тази на Глътони.
Обиждаш ме, като ме сравняваш с него.
Казвам се Прайд*. Първият хомункулус.
(Прайд - букв. Гордост)
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Първият хомункулус ли?
Какво означава това? - Означава точно това, което ти казах.
Значи искаш, колкото се може повече информация, а?
Наистина си смела.
Защо не се присъединиш към нас?
Към вас?
Искате още една пионка, нали? - Ясно. Жалко.
Тогава...
Ще ги махнеш ли вече?
Няма полза от убит заложник, нали?
Изненадан съм, че се сети за това.
Но, лейтенант Хоукай...
Винаги ще те наблюдавам от сянката ти.
Работа? - Да, като Държавен алхимик.
Имаш три задачи от фюрера.
Първата е да намериш Скар. Само да го намериш.
След това аз ще се погрижа за него.
Втората е да потърсиш доктор Марко, който се предполага, че бяга със Скар.
Доктор Марко е със Скар?
Както и при предишната задача, само го намери, аз ще се погрижа за останалото.
И третата ти задача е да издигнеш кървава планина в Бригс.
Кървава планина?
Също като с Ишбал.
Да убиеш хората, и да гравираш символ на омразата и злото на земята.
Няма начин аз да...
Станал си куче на армията, без да имаш куража да убиваш?
С решението да не убивам. - Да не убиваш...
И това може да е истина, ако го пожелаеш.
Помагаш им, въпреки че знаеш какво целят?
Те са... - Искам да видя как ще се промени светът.
Слабостта срещу смелостта. Едната воля срещу другата воля.
Живот срещу живот. И хората срещу хомункулусите.
Кой ще победи? Кой ще избере светът за победител?
Ако хората бъдат победени от хомункулусите, по-развитата им форма,
това ще бъде исторически момент.
Просто искам да видя какво ще се случи.
Защо ти, един човек, работиш за хомункулусите?
Защото ми дават да използвам алхимията, както аз си поискам.
Ти си луд.
Знам, че не съм нормален.
Но щом някой като мен оцелява, значи светът ме приема.
Оцеляване... Това е битка за съществуване.
А съществуването е много ценно.
Не мога да те разбера.
Колко жалко. Винаги съм си мислил, че всички алхимици са егоисти.
Нека опитам да пробудя твоя егоизъм.
Имам нещо, което искаш много повече от всичко друго на света.
Ако приемеш работата, е твое.
Философски камък!
Позволи ми да го обсъдя с Ал и Уинри.
И с Уинри-сан ли?
Нищо не съм й казвал.
Каквато и да е работата, която се иска да направя, не искам да я лъжа и да я предам.
Много добре.
Ще те наблюдавам, за да не й кажеш нещо, което не трябва.
Уинри. Ти всъщност си заложник.
Какво? Какво имаш на предвид?
Това някаква шега ли е? - Слушай.
Бях инструктиран от по-висшите да действам като човешко оръжие.
Затова мога и да участвам в масови убийства.
Какво?! Но не можеш ли просто да откажеш?
Значи затова аз...
Не... Аз съм пречка и за двама ви.
Няма да плача!
Съжалявам.
Ядосвам се на себе си, че съм такава безотговорничка.
Защо...
Вие просто искате да си върнете телата...
За това...
Ще ни дадат философски камък, ако им помогна.
Какво? Камък? Но...
Кимбли има един. - Да, но тези камъни са направени от...
Знам!
Прави каквото си искаш... - Да.
Реших да приема работата.
Първо трябва да намеря Скар. - О, защо?
Скар уби родителите на Уинри. Искам да отмъстя за тях.
Ясно. Така е честно.
И ще взема Ал с мен.
Скар не може да използва унищожителните си техники върху него.
О, колко подходящо.
Сигурен ли си в това, Ал?
Философските камъни се правят от животите на много хора.
Не се тревожи. Брат ми не мисли да го използва.
Мислим, че може би има начин да си върнем телата чрез Източната алхимия на Ксинг.
А малкото момиче, което използва Източна алхимия е със Скар.
Значи все едно отивате за Скар, но всъщност ще търсите момичето?
Така мисля. - Ясно.
Значи и аз трябва да си измисля причина.
Тръгваме към мястото, където за последно е бил видян Скар.
Звучи добре. - Добре, да офейкваме!
Ал, направи малко място!
Ей, ама какво?!
Уинри-сан, моля да почакаш в крепостта.
Това не е игра. - Знам!
Но трябва да поправя аутомейла, нали?
Ако спре да работи, трябва да бъда наблизо, за да го поправя...
Ако нещо се случи, гордостта на Рокбел ще бъде накърнена!
Наистина мислиш само за работа, а?
Работохоличка такава. - Разбира се, че съм такава!
В този бизнес сме още от времето на пра-пра дядо ми! - Добре.
Знам това! - Разрешавам.
Ти си от семейство на чалнати механици. - Не ми пука как ме наричаш!
Никога не знаеш какво ще се случи. - Да.
Но се уморих да стоя и да чакам нещо да се случи.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделим.
Ще си говорим цяла вечер, докато слънцето не изгрее
и докато не залезе, няма да отделяме ръце един от друг.
Нека винаги заедно да вървим така, като неразделни другари.
Стоя си в града и започвам да гледам със самотни очи.
Не мога да усетя твоята топлина.
Винаги, когато те видя, осъзнавам
колко много обич ми даваш.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделяме.
Не мога да заспя, защото не мога да спра да мисля за теб.
Затова ме отведи някъде, където съмненията не могат да ни застигнат.
Нека така озарим нощното небе без звезди.
Когато си с мен, мога да отида и накрая на света.
Но без теб, едва ли бих могла да го направя.
Когато си с мен, мога дори да пея от радост.
Щом сме заедно се чувствам така, сякаш светът е станал по-добър.
Война между химери и хора в миньорско градче с постоянно хапещ вятър.
Не се отпускай. Дай всичко от себе си.
Какъв ли ще бъде резултатът от жестоката битка?
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 38: Сблъсък в Баскуул.
Епизод 38
Сблъсък в Баскуул
Хората са най-невнимателни в победата си.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.info